ET STED NORD I ATLANTERHAVET
For tre dager siden forsvant en ubåt i Atlanteren i 123 sekunder.
Ikke noe samband. Kursen var endret da de fikk kontakt igjen.
Vi fant en ukjent kode i ubåtens system.
Driver noen fjernstyring av en av atomubåtene våre?
ADANA I TYRKIA
En hacking i verdensklassen.
Den ansvarlige var ei 16 år gammel, amerikansk jente.
Klar?
Jeg er lei for det, pappa. Det var ikke meningen...
- ...at det skulle gå over styr. - Det er i orden.
Vi må bare til basen. De ordner opp der.
Ta veska di.
CIA fant jenta i Tyrkia.
Faren hennes er it-konsulent på en flybase i Incirlik.
Jenta mente neppe noe vondt med det.
Evnene hennes må aldri havne på gale hender.
- Hun må hentes hjem straks. - Oppfattet.
Hvorfor har vi det så travelt?
- Det er gamle kraftledninger. - Pappa? Hva er det som foregår?
Gå tilbake til leiligheten.
- Hva er det som skjer? - Nå!
Verina. Hør her.
Du må klatre ut av vinduet, som når du møter Esma.
- Vet du om det? - Ja. Det går bra.
Fort deg.
Løp!
Strømmen er brutt. Det virker ikke som en ulykke.
Preach og Amir. Hold utkikk her. Jaz og McG blir med meg.
Vet dere hva som skjedde?
- Jeg liker ikke dette. - Tror du at noen kom først?
Vi ser spor av innbrudd.
- Det var ikke bra. - Sperr vestibylen. Ingen får gå ut.
Det er ferske blodspor på golvet.
Top? Korridoren ovenpå.
To i brystet, og ett i hodet.
Faren er død. Et proft drap. Ingen spor av datteren.
Vi ransaker stedet raskt.
Jeg vil vekk herfra før myndighetene får vite om dette.
- Dette er hjemmet vårt. - Beklager. Det tar ikke lang tid.
Hør etter! Stille dere på rekke her.
Opp mot veggen. Stille dem på rekke.
Døra ovenpå er ulåst. Jenta kan ha klatret ut på nedløpet.
- Hørte dere det? - Vi sjekker kameraene.
Vi vil se henne hvis hun rømte til fots.
Snakker du engelsk?
- Du vet ikke. Hva heter du? - Firat.
- Bor du her? - Jeg? Nei.
Vær så snill å snu deg.
Preach. Han har et våpen.
- Fin Glock. - Ikke min.
- Jeg har aldri sett den før! - Den mangler et par kuler.
Vi har en Firat Evgin. 23 år, tyrkisk borger.
- Han bor tvers over byen. - Er alt i orden, sir?
Firat Evgin har rulleblad, men mest for ran.
- Han er ikke typen til dette. - Vi har et problem, Top.
- Han har anfall. - Ring etter sykebil.
La meg gå. Jeg var på vei til legen. Jeg hadde en avtale.
- McG? Er du på vei hit? - Jeg avslutter nå. Hvordan det?
Jeg kan ikke vente på McGuire. Slipp ham.
Ikke gjør det.
- Vis meg ansiktet hans. - Hallo!
Kom tilbake. Kom hit.
Jeg kunne faktisk vært døende.
Få pakket ham fullstendig inn. Ingen må vite at dere har funnet ham.
Jeg er på vei til dere om en time.
- Kommer du hit? Hva med jenta? - Denne mannen er farligere.
Det er Alex Hoffman. Feltoffiser som byttet side.
Skyldig i utallige forbrytelser. Død i ni år.
- Det trodde jeg iallfall. - Hei, "P".
WIEN I ØSTERRIKE FOR 12 ÅR SIDEN
Betts tok aldri opp det jeg sa.
- Derfor stolte jeg på ham. - Betts fikk sparken.
Jeg vil spille inn samtaler.
- Vil du dokumentere syndene våre? - Suksessene våre.
Jeg liker å ta opp. Uansett hvor godt man skriver, -
- så overser man iblant detaljer.
- Du bør ta et sekretærkurs. - Jeg mener ikke ord.
Jeg mener tonefall. Pauser.
En agent uttrykker seg ubevisst på forskjellige vis.
- Jeg er ingen fersking. - Og jeg er ingen B-føringsoffiser.
Du er flink, Alex. En av de beste vi har, ut fra det jeg har lest.
Da følger du instinktene og intellektet.
Du er en født løgner og en mester i å manipulere.
- Nå er du bare hyggelig. - Og din egen verste fiende.
Uten å slite fant jeg flere ting Bedt hadde oversett.
- Han fikk jo sparken. - Så hvordan du sier noe...
...kan være like viktig som det du sier.
Stopper du brått, så leter du kanskje etter en detalj.
Eller så kan underbevisstheten prøve å fortelle meg noe.
- Føringsoffiser eller psykiater? - Begge.
Og mer. Jeg er partneren og beskytteren din.
Jeg er forelderen og presten din.
De sa at du var flink.
Glup, ambisiøs, holder meg på tå hev og forbedrer meg.
Jeg tror dette vil fungere.
Bra. Det tror jeg også.
Sto den ikke på?
Vi dokumenterer det vi gjør.
Jeg bestemmer hvordan vi gjør det.
Først ser vi etter en rømt unge, og så gjemmer vi noen på basen.
- Vet du hva som skjer? - Nei. Jeg finner det ut.
Imens får dere ta den første vakten. Ingen må slippe inn.
Der borte.
Vi skal se hva du har her.
To Glock 19, ekstra magasin, flere pass, utenlandsk valuta.
Kenya, Iran, Sør-Afrika, Uganda, Tyskland.
Han er ingen speidergutt.
- Noen problemer? - Bortsett fra at vi ikke aner noe?
Han er lagret på basen.
Det er bedre at dere vet lite om Hoffman.
Hva med jenta, da? Han var ikke der tilfeldig.
Nei. Så jeg ville ha ham under kontroll.
- Skal vi presse ham? - Nei, han er opplært.
- Det er vi også. - Fanken heller, Adam!
Hold øye med Hoffman. Ikke mer.
Snakk med Hannah og Noah, som leter etter Verina.
Hun er en sikkerhetsrisiko.
Fortell iallfall hvem fyren er.
Han er... radioaktiv.
Og det at han lever...
Jeg vil ikke at dere skal bli offer.
Preach, McG. Gjør rent i dette buret.
Noah, Hannah. Bytt til en privat kanal.
Fortsett, kaptein.
- Har Patricia sagt noe til deg? - Nei.
Bare at vi skal holde tett om det vi så. Finne Verina.
- Er hun i vansker? - Jeg vet ikke.
Jeg kan be venner i CIA om å grave litt.
Det er en her som er flink med datamaskiner.
Han kan grave. Dere får konsentrere dere om å finne Verina.
Jeg kan hjelpe dere med å finne henne.
Det er ikke lurt å kneble meg igjen.
Bra. Dere bet ikke på. Spør hvordan jeg vet hva alle sammen heter.
Eller hva, Zeek?
Jeg mener alvor om Verina. Dere tar feil.
Dere vil være helter og redde henne. Det må dere ikke.
Dere må gjøre jobben deres, kaptein.
Kan du hjelpe meg? Hvorfor skal jeg høre på deg?
Fordi jeg er flink. God nok til å fingere min egen død.
God nok til at Patricia skal komme løpende.
Oppdraget deres er ikke å redde jenta.
Jenta er uviktig. Oppdraget er å finne koden.
Hackere tar sikkerhetskopier.
På ikke tilkoblede pc-er og minnepinner.
Jeg lette etter det da dere stormet inn.
- Så du drepte faren hennes? - Finn koden, og beskytt landet deres.
Det er vel jobben deres, for enhver pris? Eller er dere speidere?
Dette er fantastisk, ikke sant?
- Det er for salt. - Alvorlig talt, Alex.
Sikkerheten kan strammes til i området.
Dette får global virkning.
Selv en blind høne kan finne et korn.
Hvordan fikk du tak i informasjonen?
Det pleier du ikke å spørre om. Stoler du ikke på meg?
Jeg spør fordi jeg er imponert.
Blir du ensom iblant? Jeg mener alvor.
Du er alenemor og kan ikke snakke om jobben din.
Glupere enn alle mennene du treffer. Det liker de nok.
Som du sa om opplysningene.
- Forsvarsministeren har en svakhet. - Kvinner?
Kona hans. Han forguder henne og forteller henne alt.
Den rareste maktdynamikken jeg har sett.
Hun er svakheten hans. Hennes svakhet er antikviteter.
Jeg vervet Beijings beste antikvitetshandler.
Jeg lærte ham å spørre uten å spørre.
Voilà! Sjefene kan se bak det kinesiske forhenget.
- Hva om forhandleren svikter? - Alt går via andre.
Hvis han blir tatt eller får skyldfølelse, så dør han, ikke jeg.
- Plager det deg? - Litt svinn må man regne med.
Plager det deg, "P"?
Nei. Han vet hva han gjør.
Jeg har ventet på en som deg. En ordentlig partner.
En som forstår det. Som vet hvor mange liv som står på spill.
Med meg i felten og deg i D.C. Jeg gjør deg til en stjerne, "P".
Jeg er allerede en stjerne, Alex.
Og jeg blir ensom iblant.
Vi er begge to reisende.
Hvor skal vi?
- Har du sett en så sensurert fil før? - Nei.
Bare når de vil late som om man aldri har eksistert.
Men så har man gjort for mye til at det går an.
Tror du at...
...man får syndenes forlatelse hvis man angrer?
Ja. Men man får ikke vente for lenge. Da tok man ikke poenget.
Man soner for dem nå for å få en bedre framtid.
Mange tror at den hellige boka er en håndbok -
- som man følger for å komme til det lovede landet når man dør.
Men den forteller hvordan man kan leve et rikt liv her.
Det er bra at du har familie. Menn som deg bør ha en familie.
Du drar hjem snart, ikke sant? I din alder...
...kan det neste året bli ditt siste. Det er vel en overtro der?
Man skal ikke snakke om at man er nær slutten.
Jeg gjorde visst nettopp det.
Det fins overtro for stort sett alt mulig.
- Men jeg er ikke overtroisk. - Det er jeg.
Jeg har nok forbannet deg, Preach.
Vi er utenfor Verinas hus og skal sende inn Amir.
Si fra hvis militærpolitiet dukker opp.
Vi må ikke bli tatt i å late som vi er noen av våre.
Oppfattet. Amir? Kan du gi en sendingstest?
Det ser ut til å funke. Du kan fortsette når du er klar, Amir.
Lykke til.
Richard Henderson, militærpolitiet. Han jobbet for oss. Vi vil ransake.
- Jeg lurte på når dere kom. - Nå er vi her.
- Han er flink. - Ja, det er han.
Jeg håper at han kan finne noe.
Uansett hvem denne Hoffman er, så har han virkelig skremt Patricia.
Jeg leter igjennom Verinas rom nå.
Du må finne koden raskt.
Send så mye du kan, og hold lav profil.
Det er altfor mange folk her inne.
Uniformen er som et faresignal.
Det skal til å blinke. Hærens virkelige kriminalpoliti er på vei.
- Jeg har ikke funnet noe ennå. - Du må ut derfra, Amir.
Jeg ser på en kinesisk eske. Et perfekt gjemmested?
Nei. Det er bare én inn- og utgang.
Du må gå forbi dem hvis de dukker opp.
Hannah? Hva ser du?
Vent, Amir. Du har rett. Det ligger noe i den.
Det er nok et hemmelig rom.
Ser du hvordan den kan åpnes?
Militærpolitiet klokka to.
Amir. Tiden er knapp. Du må få åpnet den eska.
Oppfattet.
Hva er det alle er urolige for? Jeg er på vei ut.
Jeg sier jo at et lag var her.
Han er en av dem. Han der!
Du lot ham stikke av. Han var her!
Jeg håper den greia er verdt det.
- Det er ikke koden, men en dagbok. - Tuller du?
Typisk tenåringsdagbok. Musikk, gutter og sånt.
- Uten kildekode og notater. - Ikke det du søkte.
Men det må være der.
Vi stopper ikke et datainnbrudd med en tenårings dagbok.
Nei, men vi kan finne tenåringen.
Hun sier mye om Esma. En venninne. Verina skjulte henne for faren.
Hun har ikke ringt noen Esma.
Det står ikke noe om en Esma i mappen.
Hun har kanskje en kontantmobil hvis hun skjuler den jenta.
Unger blir fort voksne nå for tiden.
Jeg har det. Esma Reis, 17 år, bor nord i Adana.
- Verina fins på sosiale medier. - Esmas mobil.
14 km østover, i utkanten av byen.
Vi har med et vettskremt barn å gjøre. Jaz, McG. Kom.
Amir blir her sammen med vår venn.
Skyt ham på et ufarlig sted hvis han gjør noe dumt.
Du glemte noe veldig viktig, Adam. "Takk, makker."
WIEN I ØSTERRIKE
FOR TI ÅR SIDEN
- Vet sjefene dine...? - At vi ligger med hverandre?
- Du går rett på sak, "P". - De spør ikke.
Med kvaliteten på opplysningene våre vil de ikke ta risker.
Synd at vi må holde det hemmelig.
- Alex? Hva er i veien? - Hvorfor tror du at det noe er galt?
For det første er du sentimental.
- Jakarta i forrige uke. - Båndet.
Nei, ikke sett det på.
Jeg måtte drepe en ung agent som prøvde å drepe meg.
- Hvorfor sa du ikke noe? - Jeg sier det nå.
Du trenger ikke uroe deg. Folk forsvinner lett der.
Han var verken den første eller den siste.
Men saken er at han nesten drepte meg.
Det sies at man ser livet passere revy. Det gjorde det ikke.
Istedenfor så jeg glimt av...
...ting som aldri kom til å skje.
Som å treffe sønnen din.
Vi har jo snakket om å leve et normalt liv en gang.
Jeg vil ikke grille i bakgården og snakke om baseball.
Jeg vil gjøre dette... og treffe deg.
Vi burde spille det inn.
For sikkerhets skyld.
Vi begynner innflygingen mot Incirlik.
Vi lander straks.
Er du utøvende muslim?
Ble du rekruttert av byrået?
Det er iallfall ikke Preachs bønneteppe.
Og heller ikke kruttønna som ikke vet hvem hun er.
Jeg ble også rekruttert.
De sa at det var for språkbegavelsen min.
Jeg mistenker at den fleksible moralen min spilte inn.
- Jeg deler ikke din fleksible moral. - Ikke det?
Du må ha infiltrert et titall terroristceller.
Hvor mange kvinner har du sett bli slått?
Hvor mange ganger har du bare gått forbi uskyldige som blir torturert?
Hva er det du er ute etter?
Tror du at du har opplevd verre ting enn meg?
Eller vil du påstå at vi er like?
Vil du tjene noe på det? Eller at jeg skal la tvilen komme deg til gode?
Du aner ikke hvem jeg er eller hva jeg har gjennomgått.
Noen sa en gang at det viktigste ikke er det man sier, -
- men hvordan man sier det. En pause. Et tonefall.
Du fortalte meg nettopp masse.
Dalton. Vi sporer Esmas mobil. Vi bør ha koordinatene snart.
Esma gikk inn på en kafé 800 meter fra deres posisjon.
Hun har brukt bankkortet der mange ganger.
Top. Jeg har bange anelser om dette.
Hvorfor? Hva hendte? Sa Hoffman noe?
Nei, ikke noe spesielt.
Men jeg har drevet på lenge og vet når noe er i en høyere divisjon.
Det ligger noe mye større bak her.
Det vil ordne seg.
Vi blander oss minst mulig inn. McGuire. Du står ved døra.
Vi går inn når du gir klarsignal. Jeg tar Verina.
Vi er ute igjen på 30 sekunder.
Jeg kjenner faren din. Han sa at jeg skulle si...
Esma.
Vi skal inn til venstre.
Det går bra.
- Esma. - Hva tror du?
Et lite sprøytestikk i halsen. De må ha gitt noe sterkt beroligende.
Tre mann for to minutter siden. Eieren ringte 112.
Vi må vekke henne. Snuten er snart her.
Det er kameraer på gata og i kafeen. Hvem leter vi etter?
Flere mann, ett kjøretøy, de siste fem minuttene.
Vi er Verinas venner.
- Fortell meg hva som skjedde. - De tok henne.
- Kan du fortelle meg om dem? - Hva er nummeret hennes?
Ingen telefon. Hun sender meldinger der inne.
Esma kan ikke hjelpe oss. Vi må finne en annen måte.
Sett deg.
Verina. Tilgi at vi var hardhendte, men i nøden spiser fanden fluer.
- Er du sulten? Tørst? - Esma?
Hun har det bra, og det fortsetter så lenge vi to er enige.
Du lurer på hva du gjør her.
- Du skal vise hvordan du gjorde det. - Gjorde hva da?
- Verina. - Jeg vet ikke. Det var ren flaks.
- Bakdøra er garantert lappet nå. - Du vet hva de pleier å si:
"Når én dør blir lukket, så blir en annen åpnet."
Alex. Det rimer ikke.
Du sa at ambassadørens sekretær ikke visste noe.
- Nå sier du at hun visste det. - Gjorde jeg det?
Jeg må ha sagt feil.
Du kontaktet sjefen hennes fordi hun ikke ante noe.
Ja, selvsagt. Det hele var så kaotisk.
- Det er vanskelig å holde orden. - Ja da.
- Beklager, "P". - Ikke noe problem.
- Fortell om samtalen med... - Kan vi ta en pause?
- ...sjefen. - Det har gått timer.
- Jeg trenger bare... et par minutter. - Ja da. Vil du ha noe?
Bare sitt stille. Ikke gå noen steder eller ring noen.
Jeg vil gjerne sitte her i fem minutter -
- og late som om vi ikke er dem vi er.
Jeg liker dem vi er.
Jeg er stolt av oss og det vi har gjort.
- Det ble feil. - Det går bra.
Hvordan har sønnen din det?
Sønnen min vil bli reserveoffiser.
- Han går jo bare på videregående... - Visst vil han det.
- Han ser at du utretter noe. - Jeg vil ikke at han skal bli det.
Hva sier det om meg at jeg gjerne setter livet mitt på spill?
Jeg setter andres liv på spill. Men jeg vil forby ham å risikere sitt.
Det viser at du er menneskelig.
Jeg blir grepet av frykt hver gang jeg tenker på det.
- For framtiden, antar jeg. - Jeg forstår.
Gjør du det? Hvorfor?
Fordi... jeg er meg.
- Har dere funnet noe på filmen? - Nei, ingenting.
Kameraene sloknet fem minutter før hun ble tatt.
Det samme gjelder de på kafeen. Vi har ingenting.
Å finne nøyaktig riktig sted på halsen for en sprøyte...
Det ville vært 50 % sjanse selv for meg.
- De som tok henne, er ekte proffer. - Vi har en proff innelåst på basen.
Hvor er hedersgjesten?
- Hvor er hun? - Jeg aner ikke.
Hva skulle du gjøre med henne?
Ta henne og vente på instruksjoner. Disse greiene funker sånn.
Da vet jeg ikke noe om de andre hvis jeg blir tatt. Selv du kan sånt.
Du skal hjelpe oss med å finne jenta. Skjønner du det?
Har typen din alltid så kort lunte?
- Jeg vet noe om jobbforhold. - Nok manipulering.
Gi deg. Jeg har ikke prøvd meg på deg ennå. Det blir morsomt.
- Det gleder jeg meg til. - Vi setter i gang med en gang.
Vi har dårlige nyheter. En ubåt til er koblet fra.
Nå i Sørkinahavet.
Det er mye større enn en tenåringshacker.
KRISE INGEN KONTAKT
- Hvor er Patricia? - På vei hit.
Kanskje hun kan få noe ut av ham.
Du tror da ikke Patricia kommer for å hjelpe til med Verina?
- Hold kjeft, for faen. - Hun skal hente meg.
Dermed ødelegger hun karrieren og livet sitt.
- Mer manipulering. - Manipulering? Tenk deg om!
Hun ble knust da dere fant meg. Det gir ikke en reprimande, som Iran.
Jeg snakker om livstidsfengsel.
Hun kaster seg på sitt eget sverd. Du er bøddelen.
- Fengsel? For hva da? - For alt vi gjorde.
WIEN I ØSTERRIKE
FOR NI ÅR SIDEN
- Direktør Havel. - Presidentens stabssjef mr. Santos.
Og sikkerhetsrådgiver mr. Morgan. Sett deg.
Hva er det?
Er alt i orden med Alex?
Han er i store vansker.
For øyeblikket tror vi ikke at du visste hva han faktisk drev med.
Men du må hjelpe oss. Du kjenner ham best.
- Har han det bra? - Han lurte oss, Patricia.
Han har levert god informasjon som tjente USA.
Men for å nå de målene har han drept et titall uskyldige, -
- torturert utallige andre og handlet med narkokarteller og diktatorer.
Han har mistet grepet.
År med etterretningsarbeid er satt i fare.
Han utsetter landet for fare. Han er hinsides enhver redning.
Du kjenner ham bedre enn noen andre.
Vi kan klare dette hvis du planlegger det.
- Hva da? - Henrette ham.
- Fru visedirektør. - Kvartermester Carter.
Velkommen til vårt annet hjem.
- Hallo, Alex. - Hallo, "P".
Tekst: Tor Hundstad www.sdimedia.com